-
0снимки
-
0гласове
-
0влияние
-
0любими
-
0следвания
За мен
- Рождена дата: 02.01.1988 г.
- Местоположение: Bulgaria , Karlovo
фотография,компютри
За контакти
- Липсва информация
Оборудване
Фотоапарати:
- NIKON Nikon D3100
- NIKON Nikon COOLPIX L120
Обективи:
- NIKKOR AF-S DX Zoom-Nikkor 18-55mm f/3.5-5.6G VR
Коментари оставени към Автора
Заглавие | Коментар | Автор |
---|---|---|
Несебър / | ||
![]() |
+++!
|
|
Гребната вечер / | ||
![]() |
много е красиво
|
|
Снимка без име / | ||
![]() |
!!!
|
|
Снимка без име / | ||
![]() |
Интересна и бих казал добра обработка!
|
|
Водопад / | ||
![]() |
Харесвам!
|
|
Водопад / | ||
![]() |
Харесва ми!
|
|
Водопад / | ||
![]() |
Красив водопад, добре показан!
|
|
Водопад / | ||
![]() |
Приятно!
|
|
Водопад / | ||
![]() |
(1) Artur:
|
|
Водопад / | ||
![]() |
гот!
|
Последователи:
0 души следват Atanaska Angelova
Потребителя няма последователи.
Коментари оставени от Автора
потънал в кърви лежи и пъшка
юнак с дълбока на гърди рана,
юнак във младост и в сила мъжка.
На една страна захвърлил пушка,
на друга сабля на две строшена;
очи темнеят, глава се люшка,
уста проклинат цяла вселена!
Лежи юнакът, а на небето
слънцето спряно сърдито пече;
жътварка пее нейде в полето,
и кръвта още по–силно тече!
Жътва е сега... Пейте, робини,
тез тъжни песни! Грей и ти, слънце,
в таз робска земя! Ще да загине
и тоя юнак... Но млъкни, сърце!
Тоз, който падне в бой за свобода,
той не умира: него жалеят
земя и небе, звяр и природа
и певци песни за него пеят...
Денем му сянка пази орлица,
и вълк му кротко раната ближи;
над него сокол, юнашка птица,
и тя се за брат, за юнак грижи!
Настане вечер – месец изгрее,
звезди обсипят сводът небесен;
гора зашуми, вятър повее, –
Балканът пее хайдушка песен!
И самодиви в бяла премена,
чудни, прекрасни, песен поемнат, –
тихо нагазят трева зелена
и при юнакът дойдат, та седнат.
Една му с билки раната върже,
друга го пръсне с вода студена,
третя го в уста целуне бърже, –
и той я гледа, – мила, зесмена!
"Кажи ми, сестро де – Караджата?
Де е и мойта вярна дружина?
Кажи ми, пък ми вземи душата, –
аз искам, сестро, тук да загина!"
И плеснат с ръце, па се прегърнат,
и с песни хвръкнат те в небесата, –
летят и пеят, дорде осъмнат,
и търсят духът на Караджата...
Но съмна вече! И на Балкана
юнакът лежи, кръвта му тече, –
вълкът му ближе лютата рана,
и слънцето пак пече ли – пече!